Vj ve, ger å rejse tj, månen.
Vj ve, ger å rejse tj, månen j dette tjåret, og a, t det andre,
jkke fordj det er, ett, men fordj det er vanske, jg.
- Se på det, - Det er vakkert.
Dette må være ett av de fjneste øyeb, jkkene j mjtt, jv. Garantert.
Parallelt med de fysiske kravene stilt til de som flyr ut i rommet,
ble andre mer spesifikke krav stilt til de som dro til månen.
Ikke bare trengte de talent, som piloter og ingeniører
men de måtte også ha kunnskap og praksis som fysikere, astronomer, geologer,
og, om mulig, som historikere, poeter og kunstnere.
Grunnen til å kreve slikt fra astronautene var enkel:
Man finner ingen bedre måte å beskrive månen på
enn gjennom erfaringene og minnene til de mennene som dro dit.
Hvis Gud finnes i detaljene i verden,
da må de detaljene bli funnet og tolket
av mennene som gjør reisen fra Jorden til månen.
Del ti
Galileo hadde rett
Her er en tj, av samme type.
Ta en prøve av jorden. La meg ta et bj, de.
- Ok. - Bare grav j me,, om dem.
Ja, sjr.
Det er et stort fragment her. Den som traff den.
Djsse bjtene er omtrent, jke.
- , kke så mye jord her. - Det er det jkke.
Er det djtt jnntrykk at vj tar prøver ved eruptjvf, aten ved krateret nå?
Ja, sannsyn, jgvjs fra det dypeste, for vj er på kanten.
- Høres bra ut. - Er du enjg med det, Jjm?
Ja.
Ok,, a oss gå ned og...
- P, ukke opp den uvan, jge? - P, ukke opp den uvan, jge.
Der er det en annen uvan, jg en. Se på det, j,, e krateret her, det som er nærmest.
Det er et hvjtt hjørne på den.
Ok, Dave, ta så mange du kan.
Se etter et sted der du kan rake sammen.
Ja, jeg tror vj kan bruke raken her, Joe.
Ok, høres ut som et bra sted.
Det er en kampestejn der nede,
som du sjkkert kan se, den er grå.
Det er markerte grå k, aster og hvjte k, aster.
Den der er pen.
Vi skal få tak i den om en liten stund.
Ok, jeg har tatt bildene mine, Dave.
Hvordan tror du det er best å ta en prøve fra den?
Sannsynligvis å brekke av en bit fra undersiden.
E,, er kanskje du kan, øfte det fragmentet på toppen, bare?
La meg prøve.
Ja vjsst, og det er en hvjt k, ast.
- Den er omtrent... - Jøss.
Har du sett? Jeg har den.
- Se på det der! - Det glitrer.
O'boy!
- Antydning til tvillingkrystall inne i den. - Gjett hva vi har funnet.
Gjett hva vi har funnet.
"På tide å gå lenger"
Mineralogi-klasse
Xenolitt er et aggregat av steiner som formes ved dyp, langsom størkning
og bringes til overflaten gjennom vulkanutbrudd.
Apollo 15 primær- og reservebesetninger
Når silikatnivået er lavt i overflatemagma,
dannes en cyanitt, som ofte produserer en feltspattype.
Den tredje aksen er liten.
En undersøkelse av tvillingdannelsen bekrefter at dette er plagioklas,
med samme egenskaper som feltspat.
Måtte du høre på dette i åtte år?
De er ikke alle sånn.
Lav-silikat-miljøer er perfekte for å skape nefelin, sodalitt, hackmanitt...
Nei, det er ikke sant. Jeg har ikke noe imot dr. Pemberton personlig,
eller noen av lærerne hans.
- Det er bare på tide å gå lenger. - Så tiden i klasserommet er ikke nok?
Det var tøft for meg å få det godkjent.
Vi setter pris på det, Deke. Alt er ikke perfekt.
- Men jeg tror vi har et godt system her. - Ja?
Ja, jeg gjør det. Og jeg tror astronautene må ta litt ansvar.
Dine kollegaer - med all respekt - er bare piloter.
De er verdens beste piloter, men de har ikke vitenskapelige sinn.
- Så de er en tapt sak? - La meg begrunne det.
Noen av dem viser gode anlegg.
Men vi har ikke hatt en kommandør ennå, som tok ledelsen på dette området.
Hva er din idé, Jack?
Finn en lærer som kan bringe fram det vitenskapelige sinnet i dem alle.
Professor?
Professor Silver?
- Lee, er du der oppe? - Hvem er det der nede?
Det er Jack Schmitt, professor.
- Jack Schmitt. - Ja.
Jeg hadde en student kalt Harrison Schmitt en gang.
Lovende ung feltgeolog. Dessverre fulgte han det ikke opp.
Jeg vet det. Han ble avsporet litt.
Kom opp hit, Jack Schmitt.
Takk.
Si meg, hvor fikk du en slik interessant granat fra?
- Hva ser du her? - Granitt.
Og på den andre siden.
Grønne korn.
- Olivin? - Som er usannsynlig.
Men det får en til å tenke.
For en reise den lille xenolitten må ha vært på.
Professor, jeg har en utfordring til deg.
Jeg vil at du skal hjelpe astronautene med å bli feltobservatører.
Dere må være desperate. Jeg er ingen månegeolog.
Har de alle trukket seg i protest?
Jeg vet at NASA ikke er så populære i vitenskapskretser.
- Sant, selv om de ansatte deg. - Ja.
Men hva gjør de med deg?
Jeg er reservelag på Apollo 15,
og jeg har en god sjanse til å bli med på Apollo 18, etter det de sier.
- Gratulerer. - Takk.
Inntil Apollo 18, kan jeg anbefale at de bruker roboter for prøvesanking?
Billigere, tryggere,
og de gode har svært små egoer.
Professor, mine kollegaer er seriøse. De er motiverte og smarte.
Vi har folk som lærer dem om månen.
Det de trenger, er hvordan de ser den.
Det kan du gi dem.
Jeg er smigret, Jack, men jeg har en jobb. På heltid.
Men, lykke til.
Det var hyggelig å se deg igjen.
- Takk. - Lykke til.
- Men hva om vi fant en slik en? - Hva?
Tenk om du lærte en astronaut å finne en av disse på månen.
For en reise den lille steinen må ha vært på.
"Mysteriet med den døde katten"
La meg si det på denne måten: Feltgeologi er som å løse mysteriet med den døde katten.
Hvis jeg får en død katt, er alt jeg kan si at den er død, og at det er en katt.
Men hvis jeg får en død katt og du sier at du fant den på en vei...
Hva drepte den?
- Bil? - Trailer?
Heteslag?
Nå skjønner dere. Ok.
Hvis du finner en død katt i en restaurant. Hva drepte den?
Kokken?
Hva snakker vi om her, Jack?
- Kontekst. - Kontekst?
Kontekst. Forskjellen mellom bilmord og et måltid.
Orocopia-fjellene, mine herrer.
Det er Disneyland for en feltgeolog.
Her oppe er alt kontekst.
Jack, du har hørt dette før, så du må holde deg stille.
Jim, fortell meg om den.
- Hva? - Start med det du ser.
- Granitt. - Bra.
- Som er en vulkansk bergart. - Riktig.
Hvorfor tror du den er så avrundet?
- Vann? - Kanskje. Mest sannsynlig.
- Men vi vet ikke ennå. - La oss se oss omkring.
Jeg ser ikke noe granitt her.
Ikke i dagen, i hvert fall.
Så, tror du den kom herfra?
- Nei, sannsynligvis ikke. - Ok, kast den tilbake.
Bare en stein som man kunne sparke borti med støvelen.
Hvor kom du fra, min lille venn?
Denne veien.
Kom igjen, Dave. Jeg skal ikke kaste bort tiden din.
- Jeg vet dere er travle menn. - Kom igjen, kamerat.
Ok, dette er et maleri.
Ikke Mona Lisa, men for oss like gripende.
Det er en historie her, om hva som skjedde i dette området.
- Kjenner du det igjen, Jim? - Granitt igjen.
- Ja. Og hvor blir granitt til? - Langt nede, langsomt.
Veldig langsomt, som en suppe.
Av typen moren min ville lage.
Som var grunnen til at vi ikke fikk mange gjester til middag.
Men, hvis granitt blir til langt der nede,
hvordan kom den seg opp hit?
Hevning, og transport ned elveløpet.
Samme type hevning som skapte Rocky Mountains og Himalaya.
Se her. Mer hevning.
Hvor kom dette fra?
Disse lagene, avbrutte,
veltet i forskjellige retninger.
Det er ikke samme hevning som skapte granitten her.
Ikke i nærheten.
Noe skjedde.
Noe stort.
Ser dere historien ennå?
Det er stort sett alt her.
På et språk dere ikke forstår, men det er her.
En omveltningshistorie,
slag vunnet og tapt.
Gotiske eventyr om radikal forandring,
fredelige tider,
og så omveltning igjen.
Og alt knyttes til vår lille venn.
Og det er det vi er, vi geologer.
Historiefortellere.
Tolker, egentlig.
Det er det dere skal bli.
Hva har dette med månen å gjøre?
240 000 miles herfra
må dere gi den mest komplette beskrivelsen av hva dere ser.
Ikke bare hvilke steiner dere planlegger å ta med tilbake,
men konteksten.
Det, og kunnskap om hvilke steiner som der skal velge ut,
er det som utgjør forskjellen mellom dere og de små robotene.
Ikke sant, de som noen føler burde ta over jobben deres.
Dere må bli våre øyne og ører der ute.
Og slik at dere kan gjøre det
må dere først lære språket
til denne lille steinen her.
Helt siden Galileo og teleskopet hans
har månen kommet nærmere og nærmere.
Og nå som menn som dere faktisk spaserer der oppe,
blir vi mer kjent med overflatekarakteristikkene.
Men vi har ikke svart på det store spørsmålet.
Hvordan havnet den der?
Kanskje for milliarder av år siden, mens Jorden ble formet,
spant en stor klump med flytende magma
seg bort som en slags datterplanet.
Eller kanskje månen er mer som en søster
skapt ved siden av Jorden
av det samme magiske støv.
Eller kanskje en gammel asteroide gjorde en tabbe
og vandret litt for nær vårt gravitasjonsfelt,
og dermed ble dømt til å sveve rundt oss i evighet,
som en slags trofast hund.
På grunn av data fra NASA over de siste fem årene
har vi en anelse om månens alder
og kjemiske sammensetning.
Men hvordan den ble skapt
vet vi ingenting om.
Kanskje Apollo 15 vil kaste lys over det.
Mine herrer, jeg må legge meg nedpå.
Sov godt.
Hva smiler du av?
"Hjernen til Farouk El-Baz"
Hallo? Mr El-Baz?
Oberstløytnant! Mr Alfred Worden.
Farouk El-Baz.
Jeg har ventet på deg.
Har du sett innsiden av en hjerne før?
Jeg skal vise deg min. Kom.
Når du er i måneomløp,
burde hjernen din også se sånn ut.
Dette, oberst Worden,
er hva innsiden av hjernen min ser ut som.
Crater Alphonsus.
Mørke kratre, smale riller.
Antatt vulkanske utbrudd. Viktig ord: antatt.
Du vil kunne bekrefte det.
Schröter's Valley, kanskje skapt av en lavastrøm.
Tranquility Base. Kanskje du har hørt om den?
For det meste en klase hull, streker og kruseduller for meg.
Du vil lære.
Slapp av. Jeg lar deg ikke være alene.
Perfekt.
Krateret Theophilus.
Hvor langt ut på eruptivflaten
strekker det eleverte feltet seg?
O'boy.
Jeg vet ikke.
Tenk deg det. Mens besetningen er nede og graver i overflaten,
vil du flyte høyt der oppe og se hvordan bitene passer sammen.
Ser du det?
Jeg er ikke sikker.
240 km øst.
46 kilometer fra overflaten.
Denne rillen er 7 km bred.
Hvor dypt er krateret?
- Omtrent 3000 fot. - Ja!
Oberst Worden, du vil bli en glimrende elev.
Kall meg Al.
Vi kan,
hvis vi er flinke,
finne ut mye om et slikt område
ved å sette sammen det vi kaller "et sett".
Hva pokker snakker han om? "Et sett"
Jeg snakker om ti-tolv nevestore steiner
som forteller historien om dette stedet
i alt sitt mangfold
fra det typiske, til det eksotiske.
Dere har ti minutter.
Trodde du du kunne gjemme deg bort?
Har du alt, Jimmy?
Det går bra. Hva med deg?
Jo, jeg tror det.
Ikke vær så sikker.
Jeg føler meg trygg.
Jeg ville vært nervøs hvis jeg var deg.
Å, jeg er nervøs, Jimmy. Skikkelig nervøs.
Ja, det er en god liten samling, Dick.
Du vet hva du kan lete etter neste gang.
- Du store! - Vel.
La oss se hva dere har.
Du først, Jimbo.
Ok.
Ikke...
dårlig.
Dave.
Ja. Ok.
Bra. Godt...
...førsteforsøk.
Interessant.
Ok, Jack, la oss se hva du har funnet.
Så søtt det er.
Å, ja.
Se der.
Jeg trodde tvillingkrystallen på den var spesiell.
Har du sett?
- Man ser ikke sånt her ofte. - Jeg var overrasket.
Godt gjort. God blanding.
De forteller historien.
"Å se helheten"
- Hørt noe mer, Dave? - Bare det jeg sa.
En ferd har blitt kuttet, og Deke vil snakke med oss.
Nå starter det.
Hei, karer, kom inn.
Vi visste at nedskjæringer var uunngåelige, at Kongressen kunne kutte ned.
De har gjort det.
Apollo 15-ferden, som den var, har blitt avlyst.
Vi går rett inn i J-ferder,
som dere vet betyr det lengre opphold på overflaten,
en oppgradert LEM, bedre drakter og ryggpakninger
og nødvendigvis mer vitenskap.
Og, selvfølgelig, månebilen.
En av dem blir med på neste ferd. Jeg vil at dere to blir de første som bruker den.
Apollo 15 blir den første J-ferden.
Jeg har flyttet alle besetningene for å få inn endringene.
Dere trenger mer tid til å trene.
Jeg vet ikke hvordan dere skal presse det inn, men vi gir dere all hjelp som trengs.
Vi skal får det til, Deke.
Så, dere har Apollo 15,
og den følges av 16 og 1 7.
Men det er alt.
De har avlyst Apollo 18 og 19.
Ok, gutter.
Beklager, Jack.
Nei.
Fleiper du? Det gjør arbeidet vårt enda viktigere.
Vi finner opp en helt ny vitenskap her.
Måne-feltgeologi.
Og vi må løse det sammen. Tid er alt, mine herrer.
Forberedelse er nøkkelen til suksess.
Så når vi har et nytt felt å se på, hva gjør vi?
Vi går til det høyeste stedet vi kan finne
og ser på helheten.
Raskt.
Den bakketoppen.
Det er der LEM har landet.
Dave, gå opp dit. Fortell hva du kan se.
Jim, jeg vil at du tegner hva Dave beskriver
og så blir det din tur.
Ok, Houston. Albatross har landet.
Ok, Dave, start med klokken 12.
Og jobb deg rundt og fortell hva du ser.
Vel, la oss se.
Klokken 12 ser jeg...
Ok...
Mange lag på bortsiden av fjellsiden.
Til høyre er det mye jord
med mye buskas i hellingen.
På min høyre side... Det er en stor...
Breksje... Nei, det er, det er en...
En slag stor breksje-stein...
midt på veggen.
Ved klokken tre, er det...
et...
lag med stein omtrent...
en fjerdedel opp fra bunnen.
Jeg tror ikke det.
Ved klokken 4 er det en stor granittblokk på toppen av åsen,
som består av minst fire vertikale renner
som stikker ut mot hvelvingen.
Ok.
Ved klokken seks, der dalen åpner seg har du en kam...
Ok, Houston, ved klokken ni har vi et tykt lag
med ensformede, horisontale bed.
Midten heller ned til høyre.
...overlagt en blanding av 20 lag med lyst og mørkt materiale.
Jeg ser ned mot fjellkjeden i bakgrunnen.
Omtrent 20 grader.
Ja.
Dette går.
For det første tenker vi på en stående eksterntur rett etter landing.
Hva er det?
Jeg stikker hodet ut av LEM og ser meg om.
- Hvorfor det? - For å sjekke feltet.
Geologisk.
Ok, så vi tar en femte kabintrykkredusering,
vi bruker penger og innsats på en revidert sjekkliste og prosedyrer,
og vi legger til mer vekt og forsyninger,
så vi kan legge til en tidkrevende post
i en flygeplan som allerede er strukket langt over kapasiteten?
Jeg tror du kan se verdien av det hvis du ble med oss en dag.
- Ville jeg det? - Ja visst. Det er morsomt, Deke.
Vi har en rake som professoren har lagd.
Da ville vi kunne få et fullstendig sett
med småsteiner og regolitt-materiale.
Og vi trenger en telefotolinse til.
- Vi har ikke mer vekt-kapasitet. - Jeg tenkte på det.
Med de nye, kortere sammenkoblingene, kunne vi kanskje ta ut avbrytningsdrivstoff?
Avbrytningsdrivstoff?
For en rake?
En rake og en linse.
Der. Helhetsinntrykket.
- Gi meg helheten først. - Vel, det er...
- Fort. - Basaltisk lavastrøm.
Det er for spesifikt.
En asketopp med masse lava.
Hvor kommer lavaen fra?
- Pokker! Jeg vet ikke. - Det er et brudd i toppen.
Ser du det?
- Jeg kan ikke. - Så klart ikke.
Vi er forbi allerede.
Ok, ok. La oss prøve igjen.
"Utforskningen av vakre steder"
Jeg er ny her.
- Vi trenger din støtte. - Mine herrer.
Vi forlater ikke dette rommet eller spiser lunsj...
Apollo-programsjef
...før vi er enige om et landingssted for Apollo 15.
Vel...
Vi er kjørt fast mellom Marius-fjellene på den ene siden
og Hadley-rillen i Appenninene på den andre.
Vi har diskutert dette i seks måneder nå...
uten noe bevegelse eller, om jeg tør si, noen forståelse.
Hvis vi skal fly i juli må vi vite det i dag.
La oss starte fra begynnelsen.
Chet.
Jeg står fast. Marius-fjellene.
Vi burde holde oss til det vi kjenner. Vi har teken på ekvatoriallandinger.
Å prøve noe nytt på et område vi ikke har bilder av engang...
- Hva med guidebanen? - Rakettsystemer er mye mer effektivt.
Jeg blåser i guidebanen eller rakettsystemet.
Vet dere hvor store de fjellene er?
- De er 5500 meter høye. - Riktig.
- 5500 meter. - Vi vet det.
Å lande midt i de toppene skremmer livet av meg.
- Hvorfor drar vi dit vi har vært? - Månen er månen.
- Hvordan kan du si det? - Hvordan kan du si "månen er månen"!
Jeg tror ikke...
Hør, prøver er det som teller, etter min mening.
Marius-fjellene gir oss et unikt område
for å teste skapelsesteorier,
og det virker som et trygt sted å lande.
Dr. Pemberton, Appenninene, for det første,
burde være et flott sted for dypere og eldre lava fra lmbrium,
og vi kan kanskje finne materiale der fra månens originaloverflate.
Men den er enorm.
Hvordan skal astronautene utforske et så stort område?
Vel, Dave?
Det er der månebilen kommer inn.
Hvis den er ferdig i tide og Hadley ikke er dekket av kampestein,
som radaren viser, som gjør månebilen unavigerbar.
Som dere ser, mine herrer,
er Marius mye mer fornuftig.
Marius-fjellene er attraktive
bare fordi de angivelig har vulkanske bergarter,
og fordi det er et lett, uproblematisk valg.
Greit. Da kan vi like gjerne vurdere Tycho.
Ok, la oss vurdere det.
Jeg har mange grunner til hvorfor Tycho er et bra landingssted.
Kom igjen, Jason. Det er galskap.
Astronauter som samler nok regolitter til å begrave NASAs hovedkvarter, er galskap.
Mine herrer.
Dette går ingensteds!
Faktisk...
går vi bakover.
Mine herrer, det er sent.
Og vi har ennå ikke bestemt oss.
Marius-fjellene eller Hadley-rillen?
Hjelp oss, Dave.
Du er kommandøren og har ikke sagt ett ord. Hva synes du?
Vel, la oss se.
Med all respekt, Chet, men vi føler vi kan lande begge steder.
Dr. Pemberton, jeg respekterer sikkerhet.
Men fra det jeg har lært i feltet,
har Hadley-Appenninene med sin komplekse variasjon, både nedslag og vulkanisk,
er det beste valget for å sette sammen et bilde på hvordan månen ble til.
- Det er kanskje litt mer risikabelt. - Ikke bare litt.
Men dessuten...
Appenninene har noe annet.
Storhet.
Og jeg tror det er et poeng i å utforske vakre steder.
Det er godt for ånden.
Da blir det Hadley.
Ja!
- Vel? - En overflygning.
La meg se.
- Det var 16 vulkaner. - Det er bra. Ja, ja.
Herregud. Det er perfekt.
- Synsvinkel? - 34 grader.
Min venn!
Det vil bli som om jeg dro til månen selv.
Jeg kan ikke tro det.
Farouk, i natt hadde jeg en drøm og jeg så det.
Hva så du?
Jeg var i bane og ble truffet av en meteorskur.
Jeg faller rett ned mot Tsiolkovskij-krateret.
Det er mye dypere enn på bildet.
Og da jeg nådde nedslagspunktet
beskyttes jeg av et teppe med støv.
Vulkansk støv.
Og jeg klarer meg.
Hva betyr det?
Det betyr at du er klar.
Du kjenner månen som du kjenner din egen planet.
Du har blitt like gal som meg.
Grand Canyon.
Nei.
Riktig.
- Meteorkrater. - Utmerket.
Grand Canyon.
Nemlig!
Hadley-rillen, et sted jeg liker.
Ok, slå på lyset er du snill, Stan.
Dette vil være vårt siste møte.
- Fint at du kunne komme, Deke. - Det måtte jeg.
Jeg vet det. Jeg vil savne dere også.
Når dere kommer opp, vil dere se mye av dette.
Basalt.
- Og mye av dette. - Breksje.
Breksje.
Men siden jeg har deres oppmerksomhet.
Jeg vil trygle for denne karen her.
Vi vet ikke hva vi vil finne på måneoverflaten.
Pete Conrads bilnøkler?
Kanskje.
Men det vi så gjerne vil finne er dette.
Anortositt.
Det er viktig fordi det kan løse mange mysterier
om månens tilblivelse.
Hvis dere finner dette,
har dere antageligvis funnet noe av månens urskorpe.
Det ville være synd hvis det fantes der oppe
og vi overså det.
25 og to.
7% drivstoff. 20 og én.
1 5 og én. Mjnus 1. 4 meter. Tre meter. Mjnus 1. Kontakt.
Kontrollrom Geologirommet.
Ja!
- Houston, Fa, con står på Had, ey-s, etten. - Mottatt, Fa, con.
"Sletten ved Hadley-Appenninene"
Ok, øvre luke, helt åpen.
Ok, den åpner seg.
Se om vi kan gi våre venner på geologirommet noe å begeistre seg for.
Jeg kommer opp gjennom luken.
For en utsikt.
Om bare professoren kunne se dette.
Ok, jeg ser mot nord.
Jeg kan se Pluton, Icarus og Chain.
Jeg tar ut kamera. Starter ved klokken 12.
På vei mot Hadley-toppen
er det ingen skarpe topper eller steiner noe sted.
Telefotolinsen er flott til dette.
Langs østre kam heller lagene 30 grader.
Det er et lyst, fersk krater rett ved siden av St George på østsiden,
som nesten er hvit i albedo.
Jeg ser eruptjvf, aten omtrent en kraterdjameter unna.
Dette vj, være tj, stor hje, p når vj kommer ut djt.
Mottatt, Dave. Det vil det.
Ok, Endeavor, dette er Houston. Du er ved T-2 nå.
Ok, Houston, dette er informasjon om Tsiolkovskij-krateret.
Flott. Vi lytter.
Først: Sentraltoppen.
Sentraltoppen er en spisstopp på søndre og østre side.
Kantet på nordsjden.
Det virker som det er lagdeling synlig på den søndre og vestre
skråningen fra toppen.
- Får dere dette? - A, t er k, ar og tyde, jg.
Klart og tydelig, min venn.
Ok. Sj fra når som he, st.
- Ok, Dave. - Klar?
Klar?
Ok, over listen der. Ned kommer den.
Ja vel. Alt ser utmerket ut.
Det er bra. Sånn ja. Litt til.
Litt til. Den kommer.
- Den kommer, ja. - Ok, vi beveger oss, Joe.
Begynner å få følelsen av denne. Det er 15 km/t.
Jeg blir nødt til å konsentrere meg. Jeg kan manøvrere lett.
Jeg er oppe på en liten helle.
Ikke noe støv der.
Styringen er tett, med bare bakhjulsstyring. Ikke mye slingring.
Hvis du svinger bratt adlyder den bra.
Se der.
Et fint, lite en-meters-krater.
Hei! Hold fast. Vi trenger sikkerhetsbelter.
Ja, det trenger vj. Den er som en vj,, hest.
S, jpp gassen, den fyker avgårde.
Ok, vi er i bunnen, og kjører i 20 her.
Det er bra fjæring på denne doningen.
Dette er en rock 'n roll-tur.
Det er en avlang grop her...
Vj får dra tj, drj,, stedet.
"Problemet med drillen"
Jeg dytter, men den har flatet ut.
Vi får den ikke ut.
La meg hjelpe, Dave. Vi får ut denne drillen.
Jeg vet jkke hva vj har truffet men denne sjtter fast.
Ok, Dave. Da prøver vj.
Klar?
En, to,
tre,
Pokker.
Dave, ta en pause.
Vi vil at dere skal ta den ut og la stangen og drillen sitte i bakken.
Vi kommer tilbake senere.
- La meg gjør meg ferdjg, Joe. - Dave, Jim.
Vi vil at dere skal avslutte nå. Og at dere drar tilbake med bilen.
De må tilbake til drillstedet i morgen.
Da rekker vi ikke nordområdet.
Nordområdet var alltid ekstra. Vi trenger de bakkeprøvene.
De får dem ikke ut. Det er åpenbart. Skal du bruke hele eksternturen på det?
Hvis det er nødvendig.
Det var tøft.
Hvem kunne tro det? Den drillen rikket seg ikke på en time.
- Er du i orden? - Jeg trenger vann, det er alt.
Forsyningsledningen bøyde seg i drakten.
- Hvorfor sa du ikke noe, Jim? - Jeg ville ikke stoppe.
Få i deg noe vann.
Houston, Falcon.
Ja, Fa, con, dette er Houston. Fortsett.
Joe, vi drar tilbake til drillstedet.
Hvor, enge vj, du at vj jobber med drj,, en?
Vj bruker mye tjd på denne greja.
Sj at det er vjktjg.
Det er vanskelig for meg å si, Dave.
Avvent.
Hva blir det til? Vi tar av tiden vi trenger til Hadley-rillen.
- La oss glemme det. - Det er ikke mulig.
- Rillen, Lee. Vi kan ikke forpurre den. - Vent litt.
- Du ville ikke se en basalt... - Hvordan våger du?
Hei, vi kaster bort tiden. Dette er saken:
Jeg ville gjerne glemme bakkeprøvene
- og fortsette med observasjonene. - Nettopp.
Men saken er at hvis vi ikke får ut bakkeprøvene, vil hele verden se en fadese.
- Men Lee... - Jeg tror ikke vi har råd til det.
Så vi prøver litt til, og så fortsetter vi.
Uansett. Greit?
Bra. Be dem fortsette å prøve.
Dave og Jim. Prøv en gang til.
Og så vj, vj fortsette med resten av turen.
Greit nok. La oss prøve så hardt vi kan.
Ja, Houston. Forhåpentligvis vil den spinatfrokosten hjelpe.
- Søren! - Vent. Den ser ut til å brekke.
Hva pokker sjtter den fast j?
Ok, jeg skal bøye meg ned og dra i den.
Ok, vent, jtt. Jeg tar bedre tak.
En, to, tre.
Ok. La oss dra til rillen.
Mottatt, Joe.
"Det de kom for"
Ok, Houston, vi kommer fram til sted to.
Mønsteret i landskapet stemmer med fotografier fra 1 4.
Jeg ser en stor sam, jng svære kampestejner.
Denne steinen er regulær.
Den har glass på den ene siden med bobler.
Ser ny ut. Gi meg hammeren.
Jeg kan se flere større klumper som har rullet nedover.
De er kantete og av samme farge og tekstur.
Jeg ser, jnjene som Dave nevnte, med fordypnjnger og a,t.
Ok, vi kommer opp bakken.
- Denne doningen klatrer bra. - Retningen vår er omtrent 165.
- Dette er E, bow her. - Vj er på østre kant.
Der ligger det et fragment.
Den har en ujevn overflatetekstur.
Ser ut som en finkornet, grå, kompakt prøve.
Kan dette være Rhysling her, Joe?
Vj er på kanten av spjsskrateret.
Det er vanlig basaltisk regolitt, med en skorpe av hvit albedo støv.
Ta den uvanlige.
Se der.
Den er fin.
- Den er hvit. Og den er... - Se på den.
Jeg kan nesten se tvillingkrystaller der.
Gjett hva vj har funnet.
Jeg tror vi har funnet det vi kom for.
Jeg tror vi har funnet anortositt.
Det er supert!
Det er som å være ved San Gabriel-fjellene.
Mottatt, Dave.
La pose 1 96 være en spesje,, en.
Så du det? Så du det?
Jeg tviler på om en tilfeldig prøve kunne ha fått med seg den.
Akkurat. Gi meg folk i felten når som helt.
Ja. Det... er vitenskap.
Jeg ble motbevist, dr. Silver.
Vel...
Jeg kan ikke vente på å få den hjem og...
se hva dere kan gjøre med den.
Vi prøver å kjøre rett fram og holde oss på samme nivå.
Vi vil ikke ned.
Ja, jeg tror jeg vil parkere her.
Dette er et bra bilde for Houston.
Joe, sving kameraet over hit,
så ser du et spektakulært sted.
Jøss. Se på den rillen.
- Hva synes du? - Hva synes dere, geologi-fans?
Jeg kan se fra toppen av rillen at det er avbrutte biter hele veien.
Ser ut som noen utstikkere ved kl. 1 1 i sol-linjen.
Ser ut som et lag, omtrent 5% av rilleveggen med en vertikal front.
Nydelig, Dave. Nydelig.
Som rompoeten Rhys, jng vj,, e sagt:
"Vj er ønsker dere ve, kommen hjem
"Tj, menneskers hjem
"På de kjø, jge, grønne åsene på Jorden."
Takk, Joe. Vi er klare.
Men det har vært flott.
Dave og Jjm, jeg ser et tynt smj, på ansjktet tj, professoren.
Dere har mu, jgens bestått avgangseksamen.
Det er godt å høre. Si til professoren at vi ikke kunne gjort dette uten ham.
Ok, Joe, hvjs du svjnger kameraet mot LEM her.
Håper du har et bra bilde.
Vel, i venstre hånd har jeg en fjær.
I høyre en hammer.
Jeg antar en av grunnene til at vi er her i dag
var en mann som het Galileo, for lenge siden,
som oppdaget noe grunnleggende om objekter og gravitasjon.
Vi tenkte at det finnes ikke noe bedre sted å bekrefte oppdagelsene hans
enn på månen?
Så vj ska, gjøre det her for dere.
Fjæren er - passende nok - en fa, kefjær.
For Fa, con-fartøyet. Vj s, jpper dem begge her.
Forhåpentligvis treffer de bakken samtidig.
Har du sett?
Det bevjser at Mr Ga, j, eo hadde rett j oppdage, sen sjn.
Supert, Dave.
Jeg sa alltid: "lkke noe er som vitenskap på månen."
Mine herrer.
- Stolt av de gutta. - Bra gjort.
Joe.
Dave og Jim, vi har en spesiell gjest her nå.
Han vil si et par ord.
Mottatt, Joe.
Hei, Dave.
Dere gjorde en fantastisk jobb.
Du aner bare ikke hvordan vi hopper av glede her.
Det er fordi jeg hadde en god professor.
En hel gjeng av dem, Dave.
Vj setter prjs på a, t du gjorde for å forberede oss.
Det er så mye å se og gjøre her oppe.
Det vedder jeg på.
Jeg tror dere fant det første stedet som burde besøkes igjen på månen.
Professor.
Jeg håper en dag at du kan komme også.
Det ville blitt...
en utrolig tur.
Men jeg føler det som jeg har vært der allerede, takket være dere.
Å, du var her, professor, hvert eneste steg.
Vj dro tj, månen som øvede observatører for å sam, e data...
"Prøve #15415: Skapelsessteinen"
... jkke bare med jnstrumenter om bord, men med våre hjerner.
Jeg vj, gjerne sjtere P, utark,
noe jeg tror uttrykker fø, e, sene våre etter at vj kom tj, bake.
"Hjernen er jkke et beger som fy,, es,
"men en j, d som tennes."
Der er den.
Prøve #15415.
De kaller den skapelsessteinen.
Den kan være like gammel som solsystemet.
Siden jeg var fem år gammel,
var alt jeg ville å bli pilot.
Og å fly til månen...
virket som den ultimate opplevelse.
- Forstår du? - Jeg tror det.
Ikke noe virket viktigere.
Men å finne denne lille fyren,
og finne ut hva den representerer, hva den kan si oss,
vil sannsynligvis være det beste jeg noen gang har gjort.
Vel, jeg tror det kan komme flere ting fra Dave Scott.
I mellomtiden... "Brakte hjem stein fra månens overflate"
virker imponerende på CV-en.
Ikke sant?